*** BALADĂ DE IARNĂ *** Episodul 10
Traducerea și adaptarea ~~ Claudia75 ~~
Unde suntem?
Aceasta e vila familiei mele.
Hai să intrăm.
Min-hyung...
Mamă.
- Te întorceai la Seul? - Da, dar pot sta puțin.
Te afli aici în interes de serviciu?
Ai spus că lucrezi alături de ea.
Da, ne aflăm aici în interes de serviciu.
De ce să vii aici să lucrezi?
Nu e bine pentru un tânăr să vină într-o zonă îndepărtată ca asta.
Ești o persoană ocupată.
Peisajul de aici e minunat.
E, pur și simplu, geloasă că o să-l vedem și noi.
E un lac în față și un loc de pescuit celebru.
Am putea înota acolo dacă ar fi vară.
Tot mai vrei să înoți acolo?
Aproape te-ai înecat când aveai șapte ani.
Mamă, asta s-a întâmplat în America.
Așa e...
Unde mi-o fi capul? M-am zăpăcit.
N-am mai fost niciodată în Coreea, ai uitat?
Ai dreptate.
Hai, bea-ți ceaiul. Și tu.
Când locuiești în Seul, locuri ca acesta sunt o evadare plăcută.
Yujin e din Choonchun.
Ai fost vreodată în Choonchun?
Nu, niciodată.
Îți plac lacurile, nu-i așa? Hai să mergem odată împreună.
Yujin ne poate fi ghid.
E târziu. Ar fi mai bine să plec.
Nu mă așteptam s-o întâlnesc aici.
Cred că ai rămas surprinsă.
Eu am fost.
Aveam intenția să fac ceva pentru tine când am ajuns aici.
Doream să-ți iau mâinile într-ale mele...
să te privesc în ochi și să te alin.
A fost greu, nu-i așa?
Oprește mașina.
Ce mai faceți?
Bună seara, dnă.
- Sunteți bine? - Da, mulțumesc.
Ce face fiul dvs?
E foarte bine.
Îți voi fi veșnic recunoscătoare pentru ce-ai făcut.
N-am făcut mare lucru. Vă mai întoarceți?
Da, o să-ți fac o vizită la următoarea mea escală.
Sigur.
Nu ți-e frig?
Mi-e bine.
Stai așa.
E mai bine acum?
E plăcut. Aș vrea să fie și mai frig.
Nu sunt stele pe cer. S-ar putea să ningă.
Polaris...
Ai auzit de Polaris?
Polaris...
Cunosc Polaris, Steaua Nordului.
Joon-sang m-a învățat.
Mi-a spus că dacă mă rătăcesc în munți, să caut pe cer Polaris.
Celelalte stele se mișcă odată cu anotimpurile,
dar Polaris rămâne în același loc.
E mereu acolo, în același loc.
Yujin...
Te simți pierdută?
Astăzi am rănit ființele cele mai dragi sufletului meu.
Mama, Yong-kuk, Jin-suk...
Și Sang-hyuk.
Poate nu mă vor ierta niciodată.
Ce să fac?
Ai spus că celelalte stele se mișcă cu anotimpurile,
dar Polaris rămâne nemișcată.
Chiar dacă alții nu te înțeleg și te părăsesc,
dacă eu rămân în același loc, îți poți găsi calea?
Poți să-ți pui încrederea în mine?
Sang-hyuk, unde e Yujin?
Unde e Yujin? Unde e?
Yujin s-a întors acasă, la Seul.
Eu am condus-o.
A plecat acasă?
N-a fugit, mai degrabă, cu iubitul lui Chelin?
Mamă...
De ce faci asta? Ți-am spus că nu e vorba de așa ceva!
Trebuie să vă spun ceva.
Când Yujin a venit la Seul, la aniversarea ta,
i s-a întâmplat ceva.
Am silit-o să petreacă noaptea cu mine.
E adevărat?
De aceea am stabilit data nunții mai devreme.
Însă Yujin e încă supărată pe mine și de aceea a reacționat așa.
Vă rog, încercați să înțelegeți.
Îmi pare rău.
Mamă...
Eu am greșit.
Te rog, cere-i scuze mamei lui Yujin.
Repede!
Dacă ce ai făcut a fost împotriva voinței lui Yujin,
cu adevărat m-ai dezamăgit.
Îmi cer scuze.
Prostule.
Totul e o minciună, nu-i așa?
Îi poți păcăli pe alții, dar nu pe mine.
N-a plecat acasă, nu-i așa?
Nu-i treaba ta.
A fugit cu Min-hyung, nu-i așa?
Tu i-ai spus mamei despre Yujin și Lee Min-hyung.
Știu de ce ai făcut-o.
Ai vrut să-i desparți.
Dar rezultatul nu a fost cel la care te gândeai, așa-i?
Nu spune nimic despre ei.
Îmi pare sincer rău. Vă rog să mă iertați.
Am făcut o greșeală.
Acum trebuie să plec.
Spune-le părinților tăi că îmi cer scuze că nu-mi pot luat rămas-bun.
Mamă.
Dacă vă duceți și așteptați acasă, o s-o aduc acolo pe Yujin.
E în Seul.
Trebuie s-o trezesc la realitate.
Mamă.
Sang-hyuk.
Spune-mi adevărul.
Unde este Yujin?
Știu că nu ești genul care să acționeze pripit.
Și nici Yujin nu e așa.
Yujin chiar a plecat acasă?
Nu e acolo, nu-i așa?
Unde e? Unde s-a dus?
Nu e cu Lee Min-hyung, nu-i așa?
Mamă.
Îmi pare rău.
Mamă!
Nu puteți pleca așa.
Ar fi umilitor pentru Yujin să mă găsească aici.
Trebuie să plec la Seul.
Vă rog, așteptați. Vă duc eu.
Nu suport să mă uit în ochii tăi.
Mi-e prea rușine să te privesc. Îmi pare rău.
Mamă.
Sang-hyuk.
Yujin a mea...
- Yujin a mea... - Mamă.
Mamă!
Nici eu nu vreau s-o pierd.
Yujin.
Îți faci griji?
Eu o să dorm la etaj, iar tu o să dormi aici.
O să te simți mult mai bine după o noapte odihnitoare.
Și dacă nimic nu va fi mai bine mâine dimineață?
O să ne facem griji atunci.
Noapte bună.
Mă întorc repede.
Te-ai trezit?
- Ai avut un somn plăcut? - Da.
E încă viu!
- Tu i-ai prins? - Pe ăștia?
Erau prinși...iar eu i-am cumpărat.
- Lasă-mă pe mine. - Nu, mă descurc.
- O fac eu. - E în regulă.
Așteaptă puțin și-o să-ți prepar un festin.
Ești bine?
- N-am nimic. - Am spus să mă lași pe mine.
Deci ăsta-i sentimentul pe care-l ai.
Prietenul meu spunea că majoritatea bărbaților au această fantezie.
Să se întoarcă acasă după o zi grea de muncă
unde să găsească o soție iubitoare și aroma minunată a cinei.
Știu acum cum este.
Cum este?
Grozav.
Mulțumesc, Yujin.
Pentru ce?
Pentru că mi-ai oferit un mic-dejun minunat.
A trecut cam mult timp
de când am luat micul-dejun cu cineva.
Jung-ah? Sunt eu.
Yujin...
Îmi pare rău. Mama unde e?
S-a întors la Seul. Nu te-ai întâlnit cu ea?
La Seul?
Unde o să te duci?
La Seul.
Sang-hyuk n-a spus nimănui.
Ești pregătită?
Să te aperi dacă te vor răni.
Eu i-am rănit pe ei.
Hai să mergem.
Pune-ți centura de siguranță.
Duceți-vă înainte, tată. Vin și eu mai târziu.
Bine.
- Legat de Lee Min-hyung... - Ți-am spus.
Mama își face griji degeaba.
Cum spui tu.
O să avem parte de zăpadă din belșug.
- Au plecat toți? - Da.
Deci furtuna a trecut.
- Yujin n-a telefonat? - Nu.
E adevărat, nu-i așa?
Ce anume?
Că Min-hyung și Yujin au fugit împreună.
Ar fi mai bine să ai grijă ce spui...
Hai să ne apucăm de treabă.
Sang-hyuk, chiar ai făcut asta... cu Yujin?
Sunt adulți, care-i problema?
În plus, se vor căsători.
Spun doar că ar fi mai bine dacă...
Sang-hyuk, Yujin e în Seul, nu-i așa? Nu-i așa?
Care e apartamentul tău?
- Cel de la etajul trei. - Înțeleg.
O să intru acum.
O să te întorci, da?
O să mă întorc curând.
Hai, intră.
Mamă...
Cum ai putut să-i faci asta lui Sang-hyuk?
Știi cât îl faci să suferi?
Cum ai putut să-i faci asta?
Spune-mi, ce-a făcut ca să merite așa ceva?
N-a făcut nimic rău.
Vreau să aud de la tine.
N-a făcut nimic rău.
Atunci de ce faci asta?
Nu-mi spune...E din cauza acelui Lee Min-hyung? Așa este?
Ce ai văzut la el?
Ești în stare să-ți părăsești logodnicul cu care ești împreună de 10 ani
și să mă înjunghii în inimă astfel?
Spune ceva.
Spune-mi de ce faci asta.
Mamă...
Nu...
Nu-l iubesc pe Sang-hyuk.
Mamă!
Mamă, ascultă-mă. Ascultă ce am de spus.
Mamă.
Yujin, tu chiar ești fiica mea?
Yujin...
Știam eu că ești acasă. Am crezut în tine.
Chiar trebuia să ajungi până aici?
Nu eram destul de bun pentru tine?
Ți-am făcut viața chiar atât de grea?
Atunci de ce ai făcut asta?
El nu e Joon-Sang. De ce trebuie să fie el?
Care e motivul pentru care îl placi?
Dacă îți place ceva cu adevărat, nu poți indica de ce.
Nu pot explica de ce.
Vrei să ne despărțim?
Spune-mi înainte să mă răzgândesc.
Asta vrei?
Îmi pare rău.
N-o să te iert niciodată!
Niciodată!
Sang-hyuk!
Yujin...
Cum ai putut?
- Te-ai întors adineauri? - Da.
Bun. Putem servi împreună o cină gustoasă.
De ce fiul meu e atât de melancolic astăzi?
Din cauza ei?
Mi-a spus că atunci când a urmat liceul în Choonchun,
s-a îndrăgostit de un băiat ce semăna cu mine,
dar care a murit.
Te simți bine?
Mă duc să mă spăl pe mâini.
N-o să te iert niciodată!
Niciodată!
Yujin...
Îmi pare rău dar nu cred că mai pot sta aici, cu tine.
Jin-suk...
Ești prietena mea.
Dar și Sang-hyuk e prietenul meu.
Îmi pare rău.
Chelin...
Asta-i o băutură tare.
- Dă-mi-o. - Nu mai bea.
Cine ești tu să-mi spui ce să fac?
E numai vina ta.
Dacă nu i-ai fi spus lui Lee Min-hyung despre Joon-sang,
nu s-ar fi întâmplat nimic din toate astea.
E doar vina ta.
Eu ar trebui să dispar, așa, pur și simplu.
Bine, o să plec. N-o să mă mai vezi.
Pleacă! Pleacă odată!
Oricum nu mi-ai fost niciodată prietenă.
Niciunul din voi nu m-ați considerat prietena voastră.
Mereu ai fost de partea lui Yujin.
Pleacă!
Chelin...
Jin-suk, ce-o să mă fac?
Îl iubesc sincer pe Min-hyung.
Ce-o să mă fac?
Îl iubesc cu adevărat.
Sang-hyuk...
Să nu mă ierți.
Mi-era teamă că nu te mai întorci.
A mers totul bine?
Da.
Înăuntru e un cadou pentru tine.
Prinde!
Prinde-ți cadoul!
Da?
Yong-kuk...Ce mai faci?
Ai idee în ce stare e Sang-hyuk?
Ce vrei să spui?
E cu moralul la pământ.
Nu vrea să mănânce sau să doarmă. Stă, pur și simplu, și privește în neant.
Și a renunțat și la slujbă.
- Serios? - Da.
Yujin!
Trebuie să-l ajuți. Își va reveni dacă te întorci.
Dacă va continua așa, va ajunge o legumă.
Nu pot.
Cum poți spune asta?
Îmi pare rău.
Nu-l pot ajuta cu nimic.
Bună.
Era Sang-hyuk?
Cred că se simte foarte rău.
Poate fi așa de prost uneori.
Știu că atunci când...
Când va trece un timp... sau ceva mai mult timp...
Va fi bine, nu-i așa?
Yujin.
- Cineva vrea să vorbească cu tine. - Cine?
- Nu e mama lui Sang-hyuk? - Ba da.
Cred că, într-adevăr, se simte rău.
Cred că Yujin trăiește un coșmar.
Sang-hyuk e în spital.
Dacă eu sunt motivul, vă rog să mă iertați.
M-am înșelat.
Te rog, salvează-l pe Sang-hyuk.
Dacă vă căsătoriți, puteți trăi pe cont propriu,
tu poți continua să lucrezi și să faci orice dorești.
Te rog, întoarce-te la Sang-hyuk.
Yujin, te rog, te implor.
Mamă.
- Îmi pare rău. - Yujin...
Ar trebui să-l vezi.
Dacă ai vedea în ce stare e, n-ai putea refuza.
Îmi pare rău.
Chiar nu vrei să te întorci la el?
Cum poți face asta după cât timp ați fost împreună?
Nu mi-am dat seama până acum ce ființă lipsită de inimă ești.
Prietenul meu a avut mai demult un câine.
Cred că era un cocker spaniel.
Și?
L-a avut vreo 10 ani.
Ajunsese să se înțeleagă mai bine cu câinele decât cu nevasta.
Apoi a trebuit să se mute într-un apartament
unde animalele erau interzise.
A fost nevoit să renunțe la câine.
Câinele a fost atât de trist încât a murit câteva zile mai târziu.
El și-a luat concediu și l-a plâns zile în șir.
Continuă.
Spun doar că 10 ani e o perioadă lungă de timp.
Și aici vorbim de un câine.
Imaginează-ți cum e când la mijloc e o ființă umană.
Ce încerci să spui?
Cred că tipul ăla, Sang-hyuk, chiar e în ultimul hal.
Mama lui a fost pe-aici.
Serios?
Yujin cum a reacționat?
A părut foarte confuză. Păi să vedem:
No.1, e foarte îngrijorată.
No.2, se simte foarte vinovată. No.3, nu știe ce să facă.
Ce crezi?
Dar poate foarte bine să nu fie niciunul din cazurile astea.
Nu te poți înfometa așa.
Am implorat-o pe Yujin să vină, așa că va fi aici.
Doar o bucățică. Doar una.
Te rog.
Ar trebui să te duci să-l vezi pe Sang-hyuk.
Dacă ai vedea în ce stare e, n-ai putea refuza.
Își va reveni dacă te întorci la el.
Începe cu piciorul drept.
Piciorul drept. Piciorul stâng.
Dreptul. Acum stângul.
Ce formează toți acești pași?
Timpul.
Știi singurul lucru pe care-l invidiez la Sang-hyuk?
Timpul.
Timpul alături de tine.
Nu pot recupera timpul pe care l-ai trăit alături de el până acum.
Îți faci griji pentru Sang-hyuk, nu-i așa?
Nu vrei să te duci să-l vezi?
Sang-hyuk...
Va fi bine.
- Unde mergem? - Trebuie să mergem undeva.
- Unde? - Undeva unde vreau să mergi.
Urcă.
Intră.
Min-hyung...
- Nu e bine. - Ba da, este.
Îți faci griji pentru Sang-hyuk.
Așa este.
Dar am hotărât să nu-mi fac griji, așa că hai să ne întoarcem.
Eu nu am nimic împotrivă, așa că du-te.
Te aștept aici.
Și dacă nu mă mai pot întoarce?
Dacă îl văd pe Sang-hyuk,
e posibil să nu mă mai pot întoarce.
Atunci ce să fac?
Chiar dacă se va întâmpla asta, nu-i nimic.
E mai bine decât să te văd suferind.
Yujin...
Știi cum să găsești Polaris, nu-i așa?
Sunt în regulă, așa că du-te.
Dar...
Știi să-ți găsești calea înapoi, nu?
Chiar dacă va trece mult timp...
vei găsi drumul înapoi, nu-i așa?
Mă voi întoarce.
Sang-hyuk...
De ce ai venit?
Te simți bine?
Sunt bine. N-ai de ce să-ți faci griji.
Nu trebuie să mă compătimești.
Mama a venit să te vadă?
Probabil te-au sunat cei din grup.
Ți-au spus că sunt pe moarte din cauza ta?
De aceea ești aici?
Îmi pare rău.
Nu spune asta. Nu vreau să aud.
Poate tu o să te simți mai bine pentru că ai venit să mă vezi, dar eu?
Ce mă fac după ce pleci?
Poți să stai alături de mine?
- Îmi pare rău, Sang-hyuk. - Am spus că nu vreau să aud nimic.
Pleacă. Mă simt mult mai bine.
Îmi iau medicamentele și mănânc.
Mâine mă întorc acasă.
- Sang-hyuk. - Vederea ta îmi face rău.
Așa că pleacă.
Pleacă.
Dle. Kim Sang-hyuk!
- Cum se simte? - Ar fi ajuns în stare critică.
Yujin...
Ce-i cu tine?
Prostuțule ce ești!
Prostule!
Era destinat ca ea să se întoarcă...
- Plângi? - Nu, sigur că nu.
- Ai terminat de împachetat? - Aproape.
Cum se simte Sang-hyuk?
- L-au externat? - Da.
Mâine se întoarce la radio.
Mă gândeam că a renunțat la slujbă dar cred că totul s-a rezolvat.
Mă bucur.
- Și tu? - Ești bine?
Desigur.
Și dl. Lee?
Nu ai de gând să-ți iei rămas-bun?
O să mă duci cu mașina, nu? Te aștept afară.
Ce trist...
- Ne vedem în Seul. - Cert este că...
doamna asta bătrână e incontrolabilă fără tine.
- Cui îi spui tu 'doamnă bătrână? - Nu toți îți spun așa?
Ia-ți bagajele.
Mă întorc imediat.
- Ai uitat ceva? - Unde te duci?
N-o să-ți spun...
...că îmi pare rău.
Mi-ai furat cel mai prețios lucru.
Mi-ai furat inima.
Așa că nu îmi pare rău deloc.
Te iubesc.
Îți mulțumesc, Yujin.